Håndbok - kap 2, versjon 1.0     Folkeakademienes Landsforbund, Tøyengt. 26, 0190  Oslo, 22 68 22 06, www.folkeakademiet.no

Et historisk tilbakeblikk

De første akademiene - landsforbundet dannes 
Det første akademiet ble stiftet i Kristiania i 1985. Året etter fulgte «Trondhjems forelesningsforening» og «Foredrag for hvermand» i Bergen. I 1887 ble «Arbeiderakademiforeningen» i Drammen etablert, og i 1891 kom «Stavanger forelesningsforening». På få år vokste det fram mange akademier både i byene og på landsbygda.
Som en følge av denne utviklingen ble Folkeakademienes Landsforbund dannet i 1905. 

Statlige tilskudd
Alt fra midten av 1890-årene fikk akademiene statlig støtte. Arbeiderakademiet i Ringsaker var først ute med å få tilskudd fra Stortinget, men flere fulgte etter. Det ble laget fortegnelser over emner og foredragsholdere og arrangert turneer. Støtte ble ikke bare gitt i penger. F.eks. reiste foredragsholderne gratis med statsbanene i lang tid. 

Staten gav etterhvert årlige tilskudd, og fra 1921 var bibliotekkonsulenten i Kirkedepartementet også konsulent for Folkeakademiene. I 1922 var 220 folkeakademier i virksomhet, mens statsstøtten var kommet opp i 85 000 kr. Men i 1925, etter at Stortinget fikk sin «øksekomité», forsvant støtten fra statsbudsjettet. Å drive foredragsvirksomhet i distriktene uten statsstøtte, viste seg å være meget vanskelig. Folkeakademiene var, da som nå, en organisasjon der statsstøtten gikk til å dekke programholdernes honorarer og reiseutgifter. Med statsstøtten borte, var også grunnlaget for drift borte, med unntak av akademier beliggende i de større byene. 
Da 2. verdenskrig rammet Norge 15 år senere, var bare ca. 30 aktive akademier tilbake. 

På tross av dette så nazistene på akademiene som mulige redskaper i kampen for å vinne det norske folk. Det nyetablerte Kultur- og folkeopplysningsdepartementet hadde som intensjon å gjøre akademiene til forum for forkynnelsen av den nye tid. Akademiene valgte ulike måter å takle forholdet til okkupasjonsmakten og deres norske forbundsfeller på. Noen la ned virksomheten, andre fortsatte å drive. Men ingen ble et forkynnelsesredskap for naziideologien.

Med freden kom nye tanker om organisering og støtte til kulturlivet. Statsstøtten til Folkeakademiene ble gjeninnført allerede i frigjøringsåret. Senere har det aldri vært dissens i Stortinget om tilskuddets berettigelse. Med statsstøtten på plass var også fundamentet for Folkeakademiene tilbake. I løpet av 5 år var tallet på akademier steget til 255. 

Vekst og nøytralitet
1950-årene var en veksttid for Folkeakademiene. Distriktssammenslutningene sendte mange foredragsholdere på turné. Særlig populært var det med reise- og naturskildringer både fra fjerne og nære strøk. Nøytralitet sto sentralt. Folkeakademiene skulle være for alle. Temaene skulle være almengyldige og ikke religiøse, politiske eller kontroversielle. Dette førte blant annet til at det ikke var tillatt med debatt etter foredragene.
Dette restriktive synet på hvordan akademiene skulle drives, holdt seg til ut på 1960-tallet. Det kan nok være at det sterke nøytralitetskravet har virket hemmende på nye inititativ og bidratt til å redusere takhøyden i organisasjonen.

Kampsaker, nedgang, omlegging
I 1950-årene preget foredragene virksomheten, men etter hvert ble mangfoldet større.
Foredrag dominerte likevel fram til midt på 1970-tallet. I 1962/63 utgjorde foredrag 87% av programvirksomheten, mens tallet i 1972 var 64%.
Fram mot årtusenskiftet ble foredragets andel av virksomheten ytterligere redusert, til omlag 35%, der det synes å ha stabilisert seg. Sang- og musikkprogram har omtrent en like stor prosentandel. Andre programkategorier er teater, litteratur og poesi, underholdning (f.eks. tryllekunstnere), debatter og utstillinger.

Ved landsforbundets 75-årsjubileum i 1980 ble årene 1960 - 1974 omtalt som en særdeles betydningsfull tid for akademiene. Problemene var mange, og løsningene så avgjørende at de kan ha betydd et være eller ikke være for folkeakademivirksomheten.

Ordningen med statstilskudd til foredrag ble en kampsak. I andre organisasjoner, i pressen og i spørsmål til Stortinget fikk saken stor oppmerksomhet. FAL måtte i flere år arbeide hardt for å få forståelse for akademienes spesielle stilling og rettigheter, men fikk tilslutt gjennomslag for dette.

I 1964 sa Kirke- og undervisningsdepartementet opp ordningen med landsforbundets sekretariatet i departementet. FAL måtte da opprette en egen administrasjon. Som konsekvens fikk Landsforbundet overdratt retten til å godkjenne foredragsholdere. Tilskuddsordningen ble senere utvidet fra en til to personer ved hvert program og til også å gjelde andre programkategorier enn foredrag.

Da fjernsynet kom, førte det i første omgang til en nedgang i virksomheten. Folkeakademiene måtte omstille seg til å takle en ny konkurrent. En omlegging og utvidelse av tilbudene, ikke minst av konserter og utstillinger, måtte til. 
Og resultatene kom. Virksomheten økte betraktelig, og tilslutningen ble større enn tidligere!

Årene 1974 - 1985
Med Kulturmeldingene i 1973 og 1974 ble den offentlige kulturpolitikken lagt om. Meldingene varslet en ny organisering og finansiering av kulturlivet som skulle få en ny giv. Den røde tråden var større desentralisering, demokratisering og sterk vektlegging av egenaktivitet,- tanker helt i tråd med Folkeakademienes virksomhet.

I 1978 ble FALs departementale tilknytning endret fra Voksenopplæringsavdelingen til Kulturavdelingen i Kirke- og undervisningsdepartementet. FAL fikk likevel godkjenning som tilskuddsberettiget studieorganisasjon. Omplasseringen ga større frihet i forhold til departementet, en utvikling som fortsatte da Kultur- og vitenskapsdepartementet ble opprettet og Folkeakademiene fikk sin tilknytning der.

Markering gjennom programvirksomheten - «Video og vi»
Landsmøtet i Nordfjordeid i 1984 mente landsforbundet skulle markere seg sterkere i programvirksomheten. Dette var en konsekvens av at folkeopplysningen skulle få en sterkere plass og et ønske om en sterkere profilering av virksomheten for å kunne markere seg bedre overfor offentlige myndigheter, massemedia og opinion. 

En skulle blant annet gjøre dette ved å ta opp temaer som distriktssammenslutningene og akademiene kunne følge opp. Video ble første tema. I 1984-85 lanserte FAL kampanjen «Video og vi», der søkelyset særlig var rettet mot videovolden og mulige skadelige virkninger på barnesinnet. Senere fulgte temaer som «Omsorg - å være medmenneske» og «Miljøvern i vid forstand».

«Mot år 2000» - ny giv i 1990-årene

Kulturelle og samfunnspolitiske kraftsentra
På landsmøtet i Kongsberg i 1992 sto FALs nye handlingsplan «Mot år 2000» sentralt. Planen satte Folkeakademiene inn i samfunnet og legitimiterte aktualitet og engasjement. Målet var blant annet å gjøre akademiene til kulturelle- og samfunnspolitiske kraftsentre. Det enkelte akademi skulle våge å markere seg ved å ta opp dagsaktuelle, viktige og gjerne også kontroversielle saker til informasjon og debatt.

Handlingsplanen inneholdt også delplaner om ideologi, organisering og drift av akademiene og distriktssammenslutningene, utbygging av organisasjonen på landsbasis og i byene, barn og ungdom, studievirksomhet, målrettet folkeopplysning og kulturformidling. 

«Mot år 2000» fikk raskt betydning. En ny organisasjonsopprydning i 1993/94 styrket organisasjonen. Selv om trange økonomiske vilkår gjorde det umulig å gjennomføre alle planene, ble «Mot år 2000» Folkeakademienes viktigste styringsdokument med målrettet satsing på barn og unge, eldre- og institusjoner og på temaer som flerkulturelt arbeid og voldsproblematikk.
Planen ble evaluert og revidert på alle landsmøtene fram til årtusenskiftet.

Prosjektarbeid
De senere år har landsforbundet også prioritert prosjektarbeid. Eksempelvis kan nevnes «Nabo i Nord», et kulturformidlings,- folkeopplysnings- og demokratibyggingsprosjekt i Barentsregionen og «Rødt Lys», et musikalsk trafikkteater for 1 - 4 klassinger i grunnskolen. Det integrerer kunst, egenaktivitet og trafikkundervisning i tråd med intensjonene i «Broen og den blå hesten», fellesplanen mellom Kirke, undervisnings- og forskningsdepartementet og Kultur og vitenskapsdepartementet, vedtatt i 1996.

Lobbyisme
I annen del av 1990-tallet har landsforbundet arbeidet målrettet med informasjon til 
Stortingets kulturkomité, andre stortingspolitikere og Kulturdepartementet. Et 
resultat av dette er Stortingets økning av statsbevilgningen med en million fra og med året 1996.

Også på fylkesnivå informeres politikere og administrasjon.
Det samme må akademiene lokalt gjøre om de skal bli de kulturelle og samfunnsmessige kraftsentrene FAL legger opp til.

Men -  før de går til politikere og administrasjon og ber om mer penger, må folkeakademienes tillitsvalgte finne ut hva de ønsker akademiet skal være. Et akademi uten mål og mening kan en ikke vente at politikere, offentlig administrasjon eller andre skal synes særlig om eller gi noe særlig i støtte.

Å drive lobbyisme er nødvendig både for å få gjennomslag for økte bevilgninger og for å holde på en posisjon. Målet er at alle organisasjonsnivåer innen Folkeakademiet skal se det som naturlig å drive lobbyisme. 

Folkeakademiet - et redskap for en bedre framtid
Landsmøtet i Os 2000 kan i ettertid bli regnet som et historisk landsmøte for Folkeakademiet. To saker som vil forme organisasjonen i årene framover, kan sørge for det,- idégrunnlaget «Et redskap for en bedre framtid» og «Inn i et nytt årtusen», handlingsplan 2000 - 2006. 

Idégrunnlaget slår fast hva Folkeakademiets idémessige grunnsyn bygger på og hva organisasjonen skal arbeide for, mens handlingsplanen trekker opp konkrete mål og strategier på dette grunnlaget.  Det lokale arbeidet står naturligvis fremdeles i fokus og danner grunnlaget for Folkeakademiets arbeid, men samtidig skal dette også gi grunnlaget for et globalt engasjement. Uten at menneskeheten løser viktige fellesutfordringer som å stanse den globale oppvarmingen, verne og sikre livs- og kulturmangfoldet og skape bærekraftige, økonomiske systemer med nestekjærlighet, respekt og omsorg for mennesker og natur som fundamenter, kan mange være ille ute. Vi må skape en visjon om en endring til det bedre og ha tro på at det fremdeles er mulig å ta styringen på utviklingen. 

Folkeakademier på alle nivå bør være med å gi bidrag til den viktige holdnings,- verdi- og adferdsendring som må til. 

Diskusjonstemaer:
* Folkeakademiene har «i alle år» fått statlige tilskudd. Er det mulig å drive et akademi uten tilskudd? Hvordan kan i så fall akademiet drives?

* Da fjernsynet kom, måtte akademiene omstille seg - og klarte det. I dag konkurrerer Folkeakademiene med et utall fjernsynskanaler, datamaskiner og annen informasjonsteknologi og et stort tilbud av kommersiell underholdning.
Må Folkeakademiene omstille seg påny? I så fall, hva bør akademiet gjøre?

* Hva vil dere som tillitsvalgte bruke akademiet til? Diskuter dette og vurder om dere bør be om et møte med den kommunale administrasjonen og/eller politikerne.